Пейо Яворов
Зов

chitanka.info

Безшумно броди призрак на смъртта,

грижливо допокрива с бял саван земята, —

скрежно остьр дих посред нощта

по снежни равнини изсъхнал лист премята.

И мисля аз за тебе, майко, — там

на твърдата земя в измръзналата лазва:

тъжа аз за себе, майко, сам

в засипан път… И нищо път ми не указва.

Приведен броди призрак на смъртта,

бележи гробове из сивата далечност,

и мълчи съдействено нощта

с мълчанието будно на самата вечност.

Студено ти е зная, майко, — там

на тъмната земя в бездушните прегръдки;

страшно ми е тука, майко, сам:

безсънна мисъл трови дух с горчиви глътки…

Озърнат спира призрак на смъртта,

в небето зад мъгли се плахо месец тули,

властен зов се носи сред нощта,

гъстее мрак, готов и мене да пребули.

Издание:

П. К. Яворов, „Събрани съчинения в пет тома“, Български писател, С.1977–1979, под редакцията на К. Куюмджиев

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.